Mi baj, Chris?
Nagyon szeretlek.
Te már nem szeretsz?
Én haladok, ezt magam is érzem.
De a felségem, aki arra se hajlandó, hogy eljöjjön ide...
Ot bármi ki tudja borítani. Elég egy telefoncsörgés, egy tévéhír...
vagy netes hír, egy bevásárlás, vagy feliratos póló látványa,
és visszazuhan a mélypontra.
És ezzel lenulláz mindent, amit elértem. Én is visszazuhanok.
Rám az ellenkezoje igaz.
Se a tévé, se az internet, se a pólók, semmi nem hat rám.
Minél több képet látok, annál kevésbé hiszem, hogy megtörtént.
Pedig most már éreznem kellene valamit, nem gondolja?
Linda, itt Chris Kelvin. Keresett engem.
Két szabad idopontom van a héten:
Kedd reggel 7 óra és csütörtök délután negyed 7.
Ha valamelyik megfelel, hagyjon üzenetet. Köszönöm.
Tudom, hogy nem igaz.
Mert ismerem magát, és tudom, hogy nem igaz.
Jó. Örülök.
Szerdán még beszélünk errol.
Tessék.
Dr. Chris Kelvint keressük.
Chris, fogalmam sincs, mit fogsz szólni egy ilyen üzenethez.
Bocsáss meg a melodramatikus hangért,
de te vagy az egyetlen, akiben bízni tudok ebben a helyzetben.
Kérlek, segíts.
Gyere el a Solarisra, Chris.
Nem tudom szavakba önteni, amit mi itt átélünk.
Még közös nevezore sem jutunk abban, hogy mi történik,
vagy hogy mit kéne tennünk.
A legkézenfekvobb megoldás az lenne, ha elmennénk innen,
de egyikünk se akar.
Ezért hát ez a bizarr kérés.
Mondtam a kollégáknak, hogy a múltad, a tapasztalataid okán
te vagy az ideális ember erre a feladatra.
Ne félj, nem zengtem ódákat.
De így van.
Mindenesetre...
Remélem, hogy eljössz a Solarisra.
El kell jönnöd.
Majd megérted, miért.
Nem fogalmaznék ilyen homályosan, de tudod...
Sokan hallgatják ezt.
Dr. Gibarian üzenete nagy döbbenetet keltett a DBA-nél.
Miért nem küldték át a biztonságiakat?
Átküldtük, de a Solaris közelében megszakadt velük a kapcsolat.
Nem tértek vissza.
Biztos van ott egy intelligens elemzorendszer.
Kikapcsolták.
A cég külso ember bevonása nélkül akarta megoldani a problémát,
de ajelek szerint különleges helyzettel van dolgunk.
Némi felkészítés szükséges lesz, de nincs mitol tartania.
A repülés teljesen automatizált. Ön majdnem végig aludni fog.
Bízunk benne, ha feljut a hajóra, el tudja érni, hogy épségben hazatérjenek.
Mindenki ezt akarja?
Természetesen.
Számítsd ki F valószínuségét.
Jó, állj. Vissza.
Snow.
Maga Kelvin?
Igen.
Bocsásson meg.
Sajnos a nevek, tudja...
valamiért.
Kerüljön beljebb.
Jó itt.
Kinek a vérnyomai vezetnek a laborba?
Bizony, a vér.
Kié is?
Katarn.
Biztonságiakjöttek, o meg szaladni kezdett,
és belelottek.
És mi történt Gibariannal?
Öngyilkos lett.
Ki talált rá?
Én.
És Rhys?
Nem tudjuk, mi lett, mert az van, hogy o eltunt.
Eltunt?
- Hogy tunt el? - Hát ez az.
Nem tudjuk. Az biztos, hogy nincs a hajón.
Többet... nem tudunk.
Hol van Gordon doktor?
Gordon doktor. A szobájában van,
és nem fogja magát beengedni.
Meg tudja mondani, mi folyik itt?
Megmondhatom, mi történik,
de nem biztos, hogy abból megérti, mi folyik itt.
Csak beszélni szeretnék magával.
Adja a szavát, hogy nem próbál meg bejönni.
Rendben.
Nos?
- Mi történt Gibariannal? - Snow nem mondta?
- A maga verziója érdekel. - Nincsenek verziók.
Öngyilkos lett.
Miért nem jöttek haza? Mi történt itt?
Mit találtak?
- Kit képvisel maga? - Az utolsó próbálkozást,
mielott sorsára hagyják a hajót és a legénységét.
Amíg meg nem történik magával is, nincs értelme beszélni róla.
- Ki van még itt? - Ki van még itt?
Találkoztam egy gyerekkel.
Gibarian fia.
- Michael. - Hogy kerül ide?
Ezt kell kiderítenie.
Beszélnem kell magával és Gordonnal. Segítsen kihozni ot.
Rendben.
Magának mennyi alvásra van szüksége?
Mennyi alvásra?
- Meddig bírja alvás nélkül? - Attól függ.
Ha majd lefekszik aludni,
én azt hiszem, jobban alszom, ha zárva van az ajtó.
Már itt dolgoztam, mikor a NASA eladta a projektet a DBA-nek.
Fizikus vagyok.
Azért küldtek, hogy felmérjem a Solaris gazdasági potenciálját:
Hogy üzletileg, vagy esetleg energiaforrásként kiaknázható-e.
Még az adatokat elemeztem, mikor elkezdodött ez a dolog.
Megvizsgálta a hajón a vizet, az élelmiszereket?
Ötvenszer. Nem találtam se kórokozót, se tudatmódosító vegyületet.
Maga hogy van?
Depresszió.
Hypomániás rohamokkal és kezdodo álmatlansággal.
Enyhe tériszony, kényszerképzetek,
idegsokk, fáradékonyság.
- Ilyen helyzetben nem szokatlan tünetek. - Nem.
Mit tud mondani arról, ami a hajón történik?
Hogy szeretném, ha vége lenne. De én akarok véget vetni ennek.
Ha én tudok véget vetni ennek, az aztjelenti, hogy én vagyok az okosabb.
Tudja, maga hazamehet, kiszállhat ebbol az egészbol.
Ezért kezeskedem.
Az a baj... Ölnék is érte, hogy visszamehessek a Földre.
De Gordon?
Gordon az Gordon.
Meglátjuk, mit tehetek.
Felrepülünk a kozmoszba.
Készen mindenre: A magányra, a kimeríto megpróbáltatásokra.
A halálra.
Büszkeség tölt el minket.
De hajobban belegondolunk, a lelkesedésünk hamis.
Nem új világokat keresünk, hanem tükröket.
Mindegy, szóval... hogy van a csemete?
Jól van. Bömböl... és 2 óránként becsinál.
Tudom, milyen érzés.
Mikor indulsz?
- Megint elhalasztották. - Nem is tudtam.
Még nem publikus.
A kormány vevot keres. Bár elmondhatnánk a hipotéziseinket!
Nekem elmondhatod. Orvos vagyok.
Nos, doktor úr, a Solarist vizsgálva az a legérdekesebb tapasztalatunk...
hogy a bolygó úgy reagál, mintha tudná, hogy megfigyeljük.
Erre nincs magyarázat.
Figyelsz rám, Chris?
Mindegy, szóval...
Szólítsd meg! Rheya a neve. Nem könnyu vele, de megéri.
Talán pszichológusra van szüksége.
Mint mindenkinek?
Ne szúrja el.
Kezdje maga.
Már elkezdtem.
Igen?
Megfékezem magam, és nem kérdezem az ajtógombról.
- Mindig fékezi magát? - Nem.
Vessen be egy verset!
"A halálnak nem lészen hatalma."
Thomas.
Nem túl vidám vers.
Maga se volt túl vidám, mikor a metrón láttam.
Nem voltam.
És ma este?
Korán van még.
Az istenit!
Ébren vagyok.
Hogy kerülsz ide?
Hogy érted ezt?
Hol vagy most szerinted?
Otthon.
Hol van az otthon?
Veled, ott ahol együtt lakunk.
Emlékszel olyanra, hogy bárhol másutt együtt voltál velem?
- A lakásunkban. - Írd le, milyen.
Sötét. Nagyon-nagyon sötét.
Nincsenek festmények a falon.
Nincsenek képek sehol.
Még a huton sincsenek. Azt elég furcsának is tartottam.
Emlékszel rá, hol találkoztunk eloször?
Egy metrón.
Annyira örülök, hogy látlak.
Nagyon szeretlek.
Te már nem szeretsz?
Dolgom van.
Ne! Ne menj el! Ne hagyj itt!
Miért ne?
Nem tudom.
Semmi baj.
Miért oda ülsz?
Oda ülhetek melléd?
LÉGZSILIP KINYÍLIK
BEZÁRUL
Mi volt ez?
Hát igen.
Még én se tudom.
Hol a maga vendége?
Nem tudom. Már nem jön.
- Ki volt az? - A bátyám.
Ki jött?
A felségem.
Meghalt?
Hogy hívták?
Újra eljön?
Szeretné?
- Nem, nem jó. - De igen.
- Nem, ez pocsék. - Könnyen megtudhatjuk, jó-e.
Add le, és lássuk, kiadják-e.
Az csak aztjelzi, hogy eladható-e.
Á, szóval csak a te véleményed mérvadó, senki másé.
Ez eszelos.
- Úgy van. - Nekem tetszik.
Kiemeli a szemem vörösét.
Megmutattad apádnak?
- Tetszett neki. - Mit mondott?
Hogy tetszik neki.
O nem egy lelkendezo típus, úgyhogy ez jelent valamit.
- Szerinted mit? - Nem beszélhetnénk valami másról?
Bármirol. Mikor esküszünk?
Valahányszor megkérdezem, elvicceled a választ.
Igen, tudom, szánalmas. Sajnálom.
Olyan nehéz ez nekem.
Velem van bajod?
Nem. Szó sincs ilyesmirol.
Csak mert ha így folytatod, 15-20 év múlva lemondok az egészrol.
Akkor rengeteg idom van.
Azon a versen kívül, amit a megismerkedésünkkor idéztél...
Aznap, amikor lerohantál.
Én ugyan nem. Melyik a kedvenc versed?
A kedvenc Dylan Thomas versem? Hát, például van az a... az a...
Van ugye a leghíresebb verse, ami úgy kezdodik, hogy:
- Nem minden szarka farka tarka..." - Sejtettem.
Nem megyek hozzád.
Dehogy nem jössz.
Lehetnénk ott csak mi ketten?
Tanúkat muszáj hívni.
Különben senki nem hinné el.
Kiskoromban volt egy Mikashelli nevu képzeletbeli barátom.
A sarokban lakott, a tapéta alatt.
Nagyon fontos volt nekem. Egyke voltam.
O volt az én testvérpótlékom.
Vele veszekedtem, verekedtem.
Majd egy évekig tartó folyamat végén anyám többé nem kommunikált velem.
Illetve csak Mikashelliként kommunikált velem, és leveleket írt nekem.
Innentol kezdve soha nem beszélgettünk. Persze tudtuk, hogy elmebeteg.
De mégis furcsa volt így felnoni.
Neked pont rám van szükséged.
Igen, tudom. Ez a legjobb.
Én vagyok.
Erre nem emlékszem.
Mikor szerezted?
Mielott ide jöttem.
- Veled voltam? - Nem.
Nem emlékszem semmire.
Csak rád.
Beteg voltam?
Olyasmi.
El kellett válnunk?
Sokáig?
Pár évre.
Egyedül éltél?
Nehéz volt?
Könnyebb, mint mással élni.
Gondoltál rám?
Igen.
Mi az ott, odakint?
A Solaris.
Jaj, hát persze.
Nem emlékszem, hogy jöttem ide.
Veled jöttem?
- Nem tudom, hogy kerültél ide. - Hogyhogy nem tudod?
Felébredtem és itt voltál.
- Szóval tegnap még nem voltam itt. - Nem.
Nem öltözöl?
Fel fog tunni ma este.
Ha nem jössz el kínos lesz.
Mindent elviselek, a hangulatváltozásaidat,
a nyugtalanságodat, hogy 3 havonta állást változtatsz.
De azt nem viselem el, hogy elzárkózol elolem.
Miért csinálod ezt?
Akarsz velem élni?
Akkor segítened kell.
Egyedül képtelen vagyok megbirkózni ezzel.
Istent, mint olyat, az ember találta ki.
Az ember kis állat kis aggyal.
Még Isten hatalmának korlátai is emberiek.
- Tervez, teremt... - Én egy magasabb rendu értelemrol beszélek.
Te megint a fehér szakállú öregemberrol beszélsz.
Emberi vonásokkal ruházol fel egy nem emberi valamit.
Mindenki okokat, mintákat keres.
Az ismert univerzum elemeibol idovel ki kellett fejlodnie az embernek.
Az eredetünk nem rejtélyesebb a fákénál, a cápákénál.
Létezésünk oka matematikai valószínuség.
Az élolények milliárdjai közül miért csak mi tudjuk, hogy meghalunk?
Ezt nem tudod megmagyarázni. Ez nem bizonyítja Isten létét.
Talán belénk kódolták a vallást.
A pápa remek asszony...
- Bocsánat. - Egy nihilista pszichológus. Ez új iskola?
- Még nem.
Látod? Legalább van humora.
Hol voltál?
Nem ott, ahol azok a barmok.
Ok a barátaim.
Beszélnem kell veled.
Mi baj?
Nem értem, mi történik.
Ha pedig mégis értem, akkor ez sok nekem.
Hogy érted ezt?
Úgy, hogy nem az vagyok, akire emlékszem.
Legalábbis nem hiszem.
Emlékszem eseményekre, de arra nem, hogy ott lettem volna.
Nem emlékszem rá, hogy átéltem oket.
Próbálom, nagyon szeretném megérteni.
Ezek a furcsa gondolatok folyton megkísértenek.
Nem tudom, honnan jönnek és félek.
És nem tudom, mi történik. Szerinted mi ez?
Pihenned kell. És vedd ezt be!
Nem érted.
Nem hiszem, hogy sokáig el tudom viselni ezt. Nem értem, hogy mi történik itt.
Ez... Emlékszem erre, emlékem van róla, hogy megtörtént,
de nem emlékszem rá, hogy láttam.
Nem emlékszem rá, hogy ott voltam.
Ez a kimerültség. Stressz okozta kimerültség.
Fáradt vagy. Azért kell ezt bevenned.
Elmúlik. Beszélek Gordonnal és Snow-val. Hazamegyünk a Földre.
Rendbe fogsz jönni.
Mindjártjövök. Magadra hagyhatlak?
Az ajtó belülrol zárható. Biztonságban leszel itt.
Biztos, hogy itt hagyhatlak?
Miért kérdezed annyiszor?
Igen. Itt hagyhatsz. Elleszek itt.
Maradj itt!
Szörnyen aggódtam, öregem.
Ez a fickó miatt. Aztán jött maga, és magáért még jobban aggódom.
Foleg azóta, hogy elküldte az elsot.
Maga aztán...
Nem csodálom, hogy annyira kiakadt.
A lány nem tudhatja meg, mi történt. Megértette?
Vajon teherbe tudnak esni?
Hova mész?
- Nem bírom. - Mi?
Miért nem mondtad el?
- Semmi értelme nem lett volna. - Nem?
Meg kellett tennem. Ezt te is nagyon jól tudod, hisz ismersz.
Nem tudtam, hogy így reagálsz.
Figyelj rám!
Mi változott? Nem is tudtam, hogy gyereket akarsz!
Miért akarnék gyereket? Miért kéne bármi is, ami életet hoz ebbe a házba!
Hagyd abba!
Félreérted, Chris!
Nem tudtam, hogy így érzel. Nem tudok nélküled élni.
Akkor nem fogsz.
Eressz el!
Meg akarja gyozni Gordont. Mi lenne, ha Gordon és a kedves felesége...
Kedves no, igaz? Persze, hogy az. Kedves no.
Ha ok összekerülnének. Arra gondolok... Ok nok, nem igaz?
Van itt egy no meg egy no.
Ha nok összekerülnek egy csapatba, akkor tudja, mi van?
Érthetetlen dolgok történnek,
de azokjó dolgok.
Rejtélyes, de jó dolgok. Megoldódnak a gubancok.
Na hát ez a tervem. Mit szól hozzá?
Át kell gondolnom.
A halálnak nem lészen hatalma.
A meztelen holtakra, rájuk vár
Az ember ott a szélben és a holdban
Ha csontjukon nincs hús ha csontjuk sincs már,
Könyökük- s lábuknál csillag ég.
Aki megorült, épelméju lesz.
Ki a mélybe süllyedt, felbukkan megint;
A szeretok holtak, de szerelmük él.
S a halálnak nem lészen hatalma.
Te találtál meg.
Visszamentem hozzád.
Még aznap hazamentem.
Bocsáss meg.
Elég az elméletekbol.
A vendégek szubatomikus részecskékbol állnak?
Azt nem tudom.
Mit gondol?
Valószínuleg igen.
Mi stabilizálja oket?
Tippeljen.
Nem tudom, talán a Higgs-mezo.
Ha tehát negatív Higgs-mezot gerjesztenénk, és anti-részecskékkel bombáznánk oket,
talán szétesnének?
Talán. Rengeteg energia kéne hozzá.
Mindent kikapcsolunk a hajón, ami nélkülözheto.
De ez csak egy elmélet. Lehet, hogy tévedünk.
- Próbáljuk ki. - Aztán visszavisszük az eredményt a Földre.
Mi lesz, ha követnek minket hazafele?
Ha ez a Földön is jelentkezik majd, és tömeges méreteket ölt?
Magát ez nem aggasztja?
Komoly hiba eztjóindulatú jelenségnek hinni.
Talán direkt megorjít minket, hogy kiirtsuk egymást.
Komolyan úgy gondolja?
Képességeit nézve bármit megtehetne, akár el is pusztíthatna minket.
Egy óra múlva találkozzunk a laborban.
- Nem teheti meg. - Hogy akadályozza meg?
- Megakadályozza, hogy visszavigyem ot? - S útközben felvesszük a másikat?
Könnyen megkereshetjük. Kiszámítjuk a pályáját. Plusz 1 napi út az egész.
Mirol beszél, Chris?
- Semmirol. - Lehet, hogy már elfogyott a levegoje.
Talán nem is kell nekik.
Mirol beszélnek, Chris?
Nem mondta meg neki?
Mit?
- Egyszer már eljöttél. - Megszabadult magától.
Tessék?
Kiröpítettelek...
az urbe.
Úristen...
Ne nyúlj hozzám!
Nem értettem, mi ez.
Ne!
Árulja el, mi volt a célja ezzel?
Hiba érzelmi kapcsolatba kerülni velük.
A vendége manipulálja magát.
Ha csúnya lenne, nem ragaszkodna hozzá. Ezért nem csúnya.
A vendég a tudata egy részét tükrözi. Maga adja a képletet.
- O élolény. - De nem ember.
Ezt az egyet próbálja legalább elfogadni.
És a maga vendége? Akit maga képes habozás nélkül elpusztítani?
Az ki? Vagy mi?
Vannak érzelmei? Meg tudja érinteni magát?
Tud beszélni?
Erre a helyzetre nem vonatkoznak az erkölcsi normák.
A felesége meghalt.
Honnan tudja? Hogyan bírálhat egy jelenséget, amit nem is ért?
A vendége egy utánzat, egy másolat.
És megint elcsábítja magát.
Maga beteg.
Nem visszük magunkkal a Földre!
Ne kapcsold fel.
Azt hiszed, álmodsz engem.
Te nem vagy Gibarian.
Akkor ki vagyok?
- Egy bábu. - És te nem vagy az?
Talán épp az én bábum vagy.
De mint minden bábu, embernek tartod magad.
Ez a bábu álma - hogy ember legyen.
Miért lettél öngyilkos?
Akkorjó ötletnek tunt. Most már úgy vélem, hiba volt.
- És a fiad? - Az nem a fiam. A fiam a Földön van.
És ez nem a feleséged. Ok a Solaris részei. Ezt ne feledd.
Mit akar tolünk a Solaris?
Miért kéne mindenképp akarnia valamit? Ezért kell elmenned.
Ha rögeszméddé válik, hogy van megoldás, itt fogsz meghalni.
Nem hagyhatom itt ot.
Találok rá megoldást.
Nem érted, mirol beszélek?
Nincsenek válaszok.
Csak választások.
- Mi történt? - Folyékony oxigént ivott.
Meghalt.
Sose fogom megszokni ezeket a feltámadásokat.
Miért csináltad ezt?
Ne szólíts így.
Két komponens van:
Egy eros protongyorsító és egy anyag-fázis moduláló.
A frekvencia szabályozásával 90 gigahertzen Higgs-féle anti-részecskéket kapunk,
160 gigahertzen pedig jóformán tiszta sugarat.
Kipróbáltam az enyémen.
Mi történik?
Eltunnek, visszamennek oda, ahonnan jöttek.
A vendége ezt akarja.
Nem engedem, hogy megtegye.
Eljön hozzám, mikor maga alszik.
Akkor nem fogok aludni.
Nem érted? A vele kapcsolatos emlékeibol keletkeztem.
Ez a baj. Nem vagyok teljes személyiség.
Az emlékeidben mindent te irányítasz.
Azt is meg kell testesítenem, amire rosszul emlékszel.
Szuicid vagyok, mert te úgy emlékszel rám.
Ilyen a hangom, mert te így emlékszel rá.
Nem hiszem el, hogy meg kell ismételnünk a múltunkat.
Szerintem más utat is választhatunk.
Süket voltam, mikor mondtad, hogy nélkülem nem tudsz élni.
Most korrigálhatom az akkori hibát. Segítened kell nekem.
De mondd, én tényleg Rheya vagyok?
Már nem tudom.
Csak téged látlak.
A Solaris teremtett engem.
De mégsem tudok kommunikálni vele.
De biztosan hall engem.
Biztos tudja, mi történik velem.
És hogy kettonk között lesz valamiféle megállapodás,
valahogy...
kimondatlanul elfogadjuk azt,
hogy én valójában nem vagyok ember.
Engedned kellene, hogy használják rajtam azt a gépet.
Akkor visszamehetnél a Földre, és mindenkinek mesélhetnél a Solarisról.
Nem.
Ez az egyetlen értelmes megoldás.
Mi soha nem élhetünk együtt a Földön.
Jól tudod.
Lehetetlen lenne.
Ez pedig mi? Miféle élet ez?
Bezárva ide. Ez nem élet.
Nem is tudom, minek nevezzem.
Ez van nekünk.
Nekem elég.
Pihenned kell.
Ebbe bele fogsz betegedni.
- Nem érdekel. - Feküdj le, csak egy percre.
Kérlek, Chris. Pihenned kell.
Tudod, én nem vagyok ember, így nem értem mitol félsz.
Persze hogy használhatod ezt.
Ez nem gyilkosság. Magad is mondtad.
A te ötleted volt ez mindig is.
Chris nem bízik bennem.
A SZERETOK HOLTAK, DE SZERELMÜK ÉL.
S A HALÁLNAK NEM LÉSZEN HATALMA.
Chris, ne vádold Gordont.
Nem az o hibája. Én kértem meg rá.
Jobb lesz ez így.
Megtaláltam a búcsúlevelet.
Kutattam a holmid között.
A verseskötetbol kitépett lapot.
És rádöbbentem...,
hogy nem o vagyok. Nem Rheya vagyok.
De tudom, hogy szerettél.
Tudom, mert éreztem.
És én is szeretlek.
Bár ezzel az érzéssel élhetnénk az idok végezetéig.
Talán van olyan hely, ahol megtehetjük.
De az a hely nem a Föld.
És nem is ez a hajó.
Mást nem tudok most mondani.
- Megölte ot! - Nem ot, "azt"!
- O kérte. Nem szenvedett. - Vissza fog térni.
- Nem fog. - Miért engedett neki?
Mert nem ember.
Bármi is, nem ember, és veszélytjelent számomra.
Gyozni akarok. Azt akarom, hogy az ember gyozzön. Maga nem azt akarja?
- Mit csinál? - Bekapcsolom a vezérlot. Hazamegyek.
- Sejtettem. - Mióta lehet halott?
A hideg miatt nehéz megállapítani.
Rám támadt.
Itt találtam magam. Egyszer csak itt voltam.
Nem tudom, hogy kerültem ide, hogy ki vagyok, és mi folyik itt,
de mielott megtudhattam volna...
Mi az ott? Mi jön felém?
Mit akarsz tolem?
Értem már, meg akarsz ölni.
Zavarba ejto volt... Mondom, összezavarodtam...
Jössz, itt a fogadóbizottság, elejted a késed, és jó éjszakát.
Ja és mellesleg ezek után kiderül... Most nézem csak meg, ki az, és kiderül...
Úgy éltem túl az elso fél percét ennek az életemnek, ha úgy tetszik,
hogy megöltem valakit. Valakit, aki ráadásul nem más, mint én.
Szerintem a legtöbb ember ilyen helyzetben így reagálna:
"Hát, nem is tudom." Csakhogy ez... Ez egy fantasztikus lehetoség.
Mi van, ha ez egy adomány? Adomány vagyok.
Intézzük el a Higgs-géppel.
Nemigen van rá ido.
Mibol gondolja?
Mióta eloször használtuk a híres Higgs-gépet,
a Solaris tömege exponenciálisan noni kezdett.
Talán maguk is észrevették, hogy sokkal közelebb vagyunk hozzá.
Ez azért van, mert mindent, ami a gravitációs mezején belül van, magához ránt.
És bocsánat, mellesleg a Higgs-gép kimerítette a reaktorainkat is.
Lehet egy javaslatom?
Tegyenek, amit akarnak, de én bezárnék engem ide, és hazarepülnék az Athenán...
Kössék be magukat.
Átkapcsolás saját energiára.
Reaktormuködés ellenorzése.
Tájoló ellenorzése.
Antenna beforgatása és hangolása.
Turbinák készenlétbe helyezése.
Dokkolózárak kioldása.
A fohajtómu ellenorzése.
A Föld.
Most még a bolygó neve is furcsán csengett.
Idegenül.
Meddig voltam távol?
Mióta vagyok újra itt?
Számít az?
Próbáltam ráállni a ritmusra, amely szerint egykor éltem.
Úsztam az árral.
Csöndes és figyelmes voltam.
Igyekeztem mosolyogni,
bólogatni,
állni,
és végeztem a földi életet alkotó több millió gesztust.
Addig gyakoroltam a gesztusokat, míg újra reflexszé nem váltak.
De nem szabadultam az érzéstol, hogy rosszul emlékeztem Rheyára,
hogy valamiképpen mindenben tévedtem.
Turbinák készenlétbe helyezése.
Dokkolózárak kioldása.
A fohajtómu ellenorzése.
Élek, vagy meghaltam?
Számunkra ez nem kérdés többé.
Most már együtt vagyunk.
Minden, amit tettünk, megbocsátatott.
Minden.